De trojanske murene er vår styrke.
La ingen tosk angripe over sletten uten at vollene har tjent hensikten.
På post.
- Hektor, hvor er min plass? - Hos din spartanske kvinne.
Bli med meg, bror. Jeg skal dele spartansk blod med deg.
Du kan få min del.
Kommer ingen trojanere for å hilse oss?
Håpet de var dumme nok til å spre styrkene sine.
- Hvor skal vi slå leir, Agamemnon? - Leir? Rykk framover.
For hvert øyeblikk som går, lider min Helene.
Palasset blir vår leir. Vi må angripe straks.
Mot Trojas murer? Nei.
Vi må utstyre oss for å ta festningen.
Odyssevs har rett. Vi må forberede oss.
Odyssevs ' smarte råd seiret.
Grekerne befestet sitt brohode og bygde angrepsmaskiner.
Følg Akilles!
Hektor!
Til vollene! Tilbake! Vi er utflankert!
Tilbake til tårnene!
Til barrikadene! Tilbake!
Polydorus.
En god krig, Paris.
Hektor, en fredens mann, er nå den største krigeren.
Takk Helene for din skjebne.
Takk Paris.
Jeg takker ham for mitt liv.
Å, store Zevs, hersker over alle ting.
Vi gir deg Polydorus, prins av Troja.
Jeg ber deg, døm ham med medynk og forståelse.
La ikke Atenes hat få næring fra min forsvarsløse sønn-
- men fra vår sorg her.
Vi, Trojas levende døde, må betale under år med beleiring.
Og grekerne forberedte seg til beleiring.
De losset forsyninger fra skipene sine.
De plyndret og voldtok i småbyene omkring.
- Hendene vekk fra henne! - Kommanderer du din overordnede?
- Hun er min, Agamemnon! - Jeg er fremdeles din leder.
Og beskytter av alt krigsbytte. Før henne til mitt kvarter.
Tar du henne, seiler jeg hjem!
Så stikk, mektige kriger. Stikk!
Han mente det ikke, Akilles. Kom igjen.
Ut! Ut!
Agamemnon snakker ikke på alles vegne.
Hunder! Sjakaler!
Jeg vil aldri kjempe for ham mer.
- Men for Hellas vil du kjempe. - Aldri mer!
I disse stillestående årene foretok trojanerne stadig nattlige raid.
Helene, så perfekt.
Henne du forelsket deg i?
Bevar alltid det bildet, Paris.
Det behøver jeg ikke. Jeg har dets kildes magi.
Jeg holder rundt dets levende varme.
Dets ånd er alltid med meg på barrikadene.
Så kan du ikke miste det?
Det som er levd og delt kan aldri mistes.
Aldri, Helene.
Om du mistet meg, kunne du slå deg til tåls med det?
Lkke vær redd. Ingenting skal skje med deg.
Intet jordisk varer evig, Paris.
Verken sorg eller glede, eller forelskelse.
Du ser etter skygge på det eneste lyse stedet i Troja.
Forelskede burde ikke bli blinde.
De burde se inn i fremtiden og forberede sin atskillelse.
Ikke så dyster, min kjære.
Jeg møter deg i Elysium, der årrekker bare er øyeblikk.
Du tar et skip, jeg tar Pegasus.
Til øya vår, Paris?
Å, du gudinne på jord, gjør meg udødelig med ditt kyss.
Vi kan leve av nektar og ambrosia.
Men jeg vet ikke om jeg liker å være så eterisk.
I hvor mange år må vi lide?
Vi har fred bare til å brenne våre døde.
Trojanerne kjente en gang lykkelige tider.
Må de tenne likbål så nær huset? Hvor lenge skal de anklage meg?
De har mistet mange av sine kjære.
Jeg trodde jeg kunne flykte fra det, men det fins ikke noe sted...
- Og ingen seier for noen. - Gå! Gå din vei!
Prins Paris befalte meg å bli mens han er i kamp.
Jeg ber deg, gå!
Kast Paris ut av Troja!
Helene, ikke gå ut. De er i et farlig humør.
Jeg har sendt soldater for å spre dem.
Du vil be meg reise fra Troja.
Nei, Helene.
Var det ikke for Paris, hadde jeg mistet Hektor.
Jeg må elske mine sønner likt, og dem de elsker.
Du er god.
Øverstepresten sier at selv gudene kjemper mot hverandre.
Noen for Atene og grekerne, andre for Troja og Afrodite.
Hvordan skulle jeg kunne anklage deg for krigen?
- Jeg kunne stanse den. - Ingen kan det.
Hvis jeg drar tilbake til grekerne. Til Menelaos.
Til en du forakter slik?
Om det kan gjøre slutt på krigen og gjenreise Paris.
Han lar deg aldri dra.
Og kan jeg forlate ham? Hjelp meg å avgjøre det.
Hvorfor kjempe mot skjebnen? Ingen dødelig vil ofre så mye.
Skjønt jeg undres om en så vakker kan være dødelig?
Vakker? Jeg er alt jeg ikke ville være.
Jeg har bare vært egoistisk.
All den fortvilelse, smerte og tårer som jeg har forårsaket.
Så annerledes enn drømmen om øya.
Si til din konge at vi vil motta Helene på et avtalt sted.
Det må ikke skje svik eller forræderi.
Det er hennes eget ønske å vende tilbake til Menelaos.
Hennes eget ønske. Hører du, bror?
Vent, herold.
- Si til din herre at vi krever... - Nei, ikke noe mer.
Bare at Helene kommer tilbake.
Trojanerne ønsker fred. Vi aksepterer deres tilbud.
Har vi gjennomgått alt for å vende tomhendte hjem?
Tomhendte? Med Helene hjemme igjen?
Du er for djerv, bror.
Når de har overgitt Helene, viser vi at vi ikke gir oss så lett.
Men jeg vil at Akilles blir med.
- I tilfelle de blir brysomme. - Han nekter fremdeles å slåss.
Så lenge du har kommandoen og broren din skryter på stranden.
Så får han ingenting av den trojanske skatten.
Helene.
Hvor er hun?
Hun er ikke her, Paris.
- Ikke her? Hvor er hun da? - I den greske leiren.
Hos Menelaos?
Hun ville stanse krigen og gjenreise deg overfor trojanerne.
- Og du konspirerte med henne. - Hun var ikke fange her.
Hun bestemte selv.
En dronning med stort mot som seiler mot himmelens tidevann.
- Han skal ikke få henne. - Du kan ikke hindre det.
Vent, trojanere.
Dere har gitt tilbake Helene, men det er ikke alt dere skylder.
Skylder? Vi har ikke hørt om noe krav.
Hvem betaler for det greske blodet som er utgytt på sletten?
Det er rikelig betalt med trojansk blod.
Det er ingen gyldig valuta i Sparta. Og dekker ikke tusen skip.
Fredsbetingelsene var klare.
Helene i bytte for at dere forlater kysten vår.
Godtroende tåper. To ting må til.
Halvparten av Trojas skatter før vi drar-
- og tusen talenter hvert år etterpå.
Ta dem som sikkerhet!
- Her er betaling, Menelaos! - Bring henne tilbake til Troja!
Etter dem!
Tilbake! Snu!
- Ikke for nær murene. - Ikke mot Hektor.
- Rustningen min. - Ja, herre.
Takk for at du brakte oss liket av Patroklus.
Takk så meget.
Forræderiet har vist at dette ikke er en krig for ære.
Helene, gjennom deg har vi skjønt at de vil rane, ikke ha rettferd.
Jeg ber dere om tilgivelse.
Kassandra, du har vist stor klokskap. Vet du mer?
Nye stormer vil herje himmelen, men det skyldes Atene, ikke Helene.
- Takk, Kassandra. - Slikt mot må belønnes.
Helene blir prinsesse av Troja. Hvor er Hektor og Andromake?
De skal dele ut laurbær.
Hvor er Hektor?
Han venter å bli kalt til tvekamp for Patroklus' død.
Jeg drepte ham. Alle utfordringer må rettes mot meg.
Hektor ville ikke at du skulle utfordres av Akilles.
Hektor sendte ham liket med personlig hilsen.
Ingen kan måle seg med Akilles. Ikke Hektor engang.
Dette må ikke skje.
Han skrek som et dyr av sorg, og ba om rustningen sin.
Der kommer han.
Hektor!
- Det er gjort, Andromake. - Akilles?
Ved hans hånd falt min far og mine brødre. Ved ditt liv er de hos meg.
Jeg skal leve, Andromake, for deg og vår sønn.
Denne hjelmen har alltid skremt ham.
La oss be om at han aldri må trenge en, at han får leve i fred.
Senk broen!
- Vinner Akilles, rykker vi frem. - Vi slår til straks! Mot palasset.
Dør han, vender vi tilbake til en viss plan jeg har.
Han har udødelighetens skjold rundt seg.
Mektige Zevs, la meg finne hans svake punkt!
Akilles er død!
Med ham dør det greske mot, men ikke grekernes forbannelse!
Slått av menn, sveket av guder.
Jeg pleide å telle månedene ut fra kamp, pest og sult.
Nå er alt et sammenhengende mareritt.
Jeg har kjempet kriger siden dere var unger, men ingen som denne.
- La oss seile hjem. - Det skal vi.
Jeg hadde en plan som først krevde trojansk seier.
- Det stemmer jo. - Du snakker forræderi.
Som du vil. Men la oss være realistiske.
Verdens største hær har tapt.
Hva drømmer du om?
Om min hustru, Penelope.
I mine drømmer vender jeg hjem til henne med alle Trojas skatter.
Hvordan?
Har dette å gjøre med det arbeidet Apagos og hans folk gjør?
De bygger et monument for Paris og Helene.
En gave fra gudinnen Atene.
En hest så stor og vakker at trojanerne må like den.
Husk å blåse retrett så høyt at de hører det.
La skipene seile, men hold tilbake en stor nok styrke.
Skipene kommer tilbake ved daggry.
Men tror du de vil ta det monsteret inn i byen sin?
Garantert. Deres takknemlighet for seieren vil være enorm.
De vil ønske den flotte hesten hennes velkommen.
Og Bakkus, vinens gud.
Gjør dere klar, menn av Hellas!
Først blåste de retrett, nå kaller de mennene til årene.
- Faklene bæres mot sjøen. - Om bord på skipene?
Vi finner det ut. Eneas er på stranden med speiderne.
De har dratt! Det siste skipet har seilt.
Tenn seiersfakkelen, bær den rundt i alle gatene!
Godt, Priamos. Våre helter vil at vi skal glede oss med dem.
Tenn fakkelen!
Du får se et Troja du aldri har sett før.
Jeg ser det i ansiktet ditt.
Åpne porten! La oss se på verden igjen!
- Natten smiler til oss. - Se, Priamos.
Jeg prøvde å si det. Et merkelig monument fra grekerne.
Vokt dere for greske gaver.
Det er sant. Det er en ond ting som bør brennes.
Enig. Fienden gir ikke gaver.
Dette er ingen gave, men et symbol på overgivelse.
Folket ber om å få ta den ut på plassen.
De har kjempet lenge og tappert. Jeg kan ikke nekte det.
Hør, far. Dette er ikke slutten på ødeleggelsene, men begynnelsen.
Vi må ikke være utakknemlige overfor gudinnen.
Hent inn hennes hellige hest. Et monument over trojansk mot.
En stor ting. Så barnslig av meg å mistro dem.
Og av meg å være redd en trefigur.
Hva var det for?
Atene. For tilgivelse fra en rivaliserende gudinne.
Er du sjalu, Afrodite?
Jeg er bare Helene som undres om hun kan bli trojaner.
Når folk ser på sletten, vil de tenke bare på Helene av Sparta?
Det er fred overalt nå. Vi trenger ikke bli her.
Hvor enn du vil dra, skal jeg føre deg dit.
Hill prins Paris og Helene!
- Hill Helene! - Og Paris!
Skjebnen, Paris.
Det nytter ikke engang å flykte fra lykken.
Nei. Og jeg er lykkelig. Svært lykkelig.
Menn av Sparta, mot palasset!
Fremad!
Troja er fortapt! Men dere må ikke dø.
Mens grekerne plyndrer, drar dere mot porten i nord.
- Tror du jeg forlater deg nå? - Adlyd din konge.
Eneas! Ta vare på Andromake og mitt barnebarn.
Paris! Helene! Jeg befaler dere. Dra!
Flott lederskap. Atene vil gi deg ære.
Bryt inn! Inn!
Helene! Grip dem! Resten av dere leter! Finn henne!
- La meg ikke bli borte! - Aldri.
Paris!
Å, Paris!
Jeg trodde jeg forsvant i mengden.
Gudene er med oss. Kom.
Paris!
Et øyeblikk trodde jeg du var den vesle slavinnen.
Jeg er det din kjærlighet ønsker. Hva som måtte være i ditt hjerte.
Du er mitt hjerte.
Paris. Nei!
Mitt skip venter på deg. Gå dit!
Vask blodet hans av deg.
Det lar seg ikke gjøre. Det er mitt blod.
Det kan ikke gå tapt, Paris. Det som er levd og delt er evig.
Evig, Helene.
Da er dette intet farvel. Du er alltid hos meg.
Og du hos meg.
Bearbeidelse: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury